Author: Administrator
Last saved by: VMSB

Сборник резюмета
Зала А, 18.10.2013, 16.45

Design and outcomes of Early Intervention In Psychosis Services

Mark Agius

Department of Psychiatry University of Cambridge
Clare College Cambridge
South Essex Partnership University Foundation Trust

In recent times there has been great interest in developing services for patients with first psychotic episodes.
I will describe the rationale for these services.
I will describe the service which I had set up in Luton, and how we had developed outcome measures to measure the effectiveness of our service.
I will also describe the other studies which have been carried out, all of which suggest that at three years  from the beginning of the intervention specialist teams who work with first episodes of psychosis have better outcomes than treatment as usual.
I will then describe how outcomes at five years have in many studies appeared to be no better than treatment as usual, and will discuss the consequences of this.
It appears that outcomes of treatment of first episodes of schizophrenia are good so long as there continues to be good followup of the patient by an effective care coordinator, however once the care co-ordinator is withdrawn , then outcomes deteriorate.
We will discuss the implications of this.
It may be possible to enable patients who present with a first episode of psychosis to return to useful society  and even to return to work. However  this appears to be contingent on maintaining meaningful  input by the specialist team. This , however has consequences in terms of resources. Hence a dilemma exists as to how long a patient should continue to be treated by the specialised ‘Early Intervention’ team.

Зала А, 19.10.2013, 10.00

РАЗЛИЧНИ ПОГЛЕДИ КЪМ БИПОЛЯРНАТА БОЛЕСТ
(седемте слепци и слона)
	
Симпозиум на Actavis – България

	Познаваме ли мултисистемната природа на БАР?  – П. Маринов

Резюме

Биполярното афективно разстройство е тежко заболяване, което скъсява продължителността на живота с поне 9 години. Днес науката разполага с повече доказателства за невробиологията на БАР, които са основа на изграждането на ДСН-5. Скъсяването на живота се дължи на множество фактори, които пораждат каскадни патологични процеси в организма. Причините за високата смъртност се фокусират главно в изразената по-висока честота на сърдечносъддовите, белодробните и ендокринните заболявания. Друг важен аспект е високата честота на самоубийствата. Влиянието на БАР върху мозъчните функции и особено структурите вероятно също допринася за влошаването на прогнозата. Лечебните подходи трябва да отчитат всички обстоятелства, които водят до песимистична прогноза и да оптимизират функцинирането на организма.

Ключови думи: биполярно афективно разстройство, смъртност, лечебни подходи

Do we know the multisystem nature of BAR? - P. Marinov

Bipolar affective disorder is a severe disease that shortens life expectancy by at least 9 years. Today, science has more evidence on the neurobiology of BAD, which are the basis of building a DSM-5. The shortening of life due to a number of factors that cause cascading pathological processes in the body. Reasons for the high mortality focus mainly expressed higher frequency cardiovascular, pulmonary and endocrine diseases. Another important aspect is the high incidence of suicide. The influence of BAD on brain functions, especially the structures probably also contributes to the deterioration of the prognosis. Treatment approaches should take into account all the circumstances that lead to the pessimistic prognosis and optimize body functions.
Keywords: bipolar disorder, mortality, treatment approaches

	Биполярно афективно разстройство: от терапия към ендофенотипове - Л. Г. Хранов, П. Маринова, М. Стоянова, М. Пандова, Г. Хранов

Резюме

Въведение: Биполярното афективно разстройство (БАР) поставя множество неизяснени въпроси, свързани с класификацията, диагнозата, клиничния контрол и разбирането на подлежащите патогенни механизми. Цел, материал и методи: Да се търсят отделни ендофенотипове на БАР като се изследват извадки пациенти с БАР, рекурентна депресия, ОКР и здрави контроли чрез набиране на общомедицински описателни данни, самооценъчни и оценъчни скали за неврологични и психопатологични симптоми, неврокогнитивни инструменти, описи на темпераментови и характерови особености, изпитвания на терапевтични подходи, сравнения на болни с различни коморбидности. Резултати: Биполярните пациенти изявяват дефицити в паметта, селективното внимание, работната памет и психомоторната скорост, които се различават значимо регистираните при ОКР и болестта на Паркинсон. Сензорните, моторните и комплексните меки неврологични признаци могат да се приемат за същностна част от симптоматиката на БАР. Твърденията, че хипертимният темперамент е част от биполярния спектър, докато циклотимният вероятно е маркер за ранимост спрямо афективна психопатология. За разлика от други групи, ние откриваме значимо понижена себетрансцендентност при БАР в сравнение с контроли. Ранната изява на болестта, рязкото начало, лабилността на настроението и енергията с разведряване и активиране късно през деня отграничават биполярната от униполярната депресия. Прилагането на натриев валпроат (особено с начални венозни инфузии) е много ефективен и икономично изгоден терапевтичен подход при маниен епизод. Заключение: Откриването на ендофенотипове при БАР може да улесни ранното диагностициране, да предотврати грешки в лечението и да помогне за изясняване на генетичната ранимост спрямо тази тежка болест.
Ключови думи: биполярно разстройство, ендофенотип, когниция, меки неврологични признаци, темперамент.
	
	BIPOLAR DISORDER – FROM TREATMENT TO ENDOPHENOTYPES
Luchezar G. Hranov, Petra Marinova, Maria Stoyanova, Milena Pandova, Georgi Hranov
Second Psychiatric Clinic of the University Hospital for Active Treatment in Neurology and Psychiatry “Sveti Naum”, Sofia, Bulgaria
SUMMARY
Introduction: There are a lot of unresolved issues associated with the classification, diagnosis, clinical management and understanding of the underlying pathogenic mechanisms of bipolar affective disorder. 
Aim: To search for discrete endophenotypes in BAD. 
Subjects and Methods: We studied various bipolar I and II and recurrent depression patient samples and healthy controls using descriptive data, self and clinician-rated scales for neurological and psychopathological symptoms, neurocognitive instruments, and inventories for temperamental and characterological features. We also looked into the efficacy, tolerability and cost/benefit ratio of sodium valproate in the treatment of acute mania. 
Results: BAD patients display deficits in the domains of memory, selective attention, working memory and psychomotor speed. Sensory, motor and complex neurological soft signs can be considered part and parcel of the symptomatology of BAD. The evidence linking hyperthymic temperament to the bipolar spectrum is not supported, while cyclothymia seems to be a marker of vulnerability to affective psychopathology. In contrast to others, we found significantly lower self-transcendence in BAD patients compared to controls. Early age of onset, abrupt onset, lability of mood and energy with late-day brightening and activation, discriminate bipolar from unipolar depression. Sodium valproate (especially if started intravenously) is a highly efficacious, cost-effective treatment approach for acute mania. 
Conclusion: The discovery of BAD endophenotypes can enhance early diagnosis, prevent errors in treatment and help elucidate the genetic vulnerability for this grave disease.
Keywords: bipolar disorder, endophenotypes, cognition, neurologic soft signs, temperament, bipolar depression, sodium valproate. 

	Афективни компоненти при шизофрения  
Т. Толев

Affective components in schizophrenia.
T. Tolev

Зала А, 19.10.2013, 15.30 

Симпозиум: Интраневронни механизми и маркери  при психични разстройства. Модератори: Проф. Р. Шишков и проф. Е. Мукаетова

Dr. Elizabeta B. Mukaetova-Ladinska MD, MSc, PhD, MRCPsych
Senior Lecturer/Honorary Consultant in Old Age Psychiatry, University of Newcastle
(more detailed biopic on: http://www.ncl.ac.uk/iah/staff/profile/elizabeta.mukaetova-ladi)

ElizabetaMukaetova-Ladinska graduated at the Medical School in Skopje, Macedonia, where she completed her clinical training in neuropsychiatry and obtained a Master’s degree in Clinical Psychiatry. Following her move to the UK, she obtained a PhD in Psychiatry at the University of Cambridge and completed higher specialist training in Old Age Psychiatry. She joined the Institute for Ageing and Health, University of Newcastle in 2000, and since 2005 has worked within the newly established Liaison Service for Older Adults in Newcastle. 
Elizabeta’s research interests are the molecular pathology of dementia and peripheral biomarkers for dementia and delirium, ageing and neurodevelopmental disorders, and clinical phenomenology of mental health problems in the acutely medically ill. She has published over 100 papers in peered reviewed journals and is an author of 15 book chapters.She is also active ii teaching undergraduate and postgraduate medical students and trainees, as well as BSci students. 
Elizabetais an Associate Editor of Age and Ageing, European Journal of Medicinal Plants and Journal of Alzheimer’s Disease, Academic Editor ISRN Pathology, Review Editor Frontiers in Dementia, Scientific Correspondent Vox Medici and a Member of the Steering Group  Autism and Maturity project, National Autistic Society, London (UK)

Blood-based biomarkers for dementia: Challenges and possibilities
E.B.Mukaetova-Ladinska
Institute for Ageing and Health, Newcastle University
Campus for Ageing and Vitality
Newcastle NE4 5PL
UK
e-mail: Elizabeta.Mukaetova-Ladinska@ncl.ac.uk

Diagnostic tests able to detect dementia syndromes with high sensitivity and specificity in living subjects are urgently needed. This need is becoming more acute with the worldwide increasing numbers of elderly individuals who may also have chronic co-morbid illnesses, and who are at high risk of developing memory problems. At present, there are at least 36 million people with dementia worldwide, with the prevalence rates estimated to double every 20 years. This represents a rapidly growing challenge for both the health and social care systems, with implications for economic plans and the development of adequate clinical and support services to diagnose, treat, house, maintain in the community and deliver continuous care for this population. 

There is much interest in cerebrospinal fluid (CSF) and blood for developing clinically sensitive and specific markers for neurodegenerative disorders. Since CSF is not routinely collected in the evaluation of dementia in the UK, the identification of biomarker molecules in blood would be more widely applicable, including in primary care, and would avoid the need for invasive, expensive and technically challenging lumbar puncture.   

A biomarker is a biological indicator (e.g. protein or a brain scan) that has been objectively measured and evaluated as an indicator of normal biological processes, pathogenic processes (event/risk or condition, aging or disease). They can be used to chart the progression of a disease or responses to treatment (e.g. pharmacological responses to a therapeutic intervention). Currently, there are several biomarkers proposed for the identification of Alzheimer’s disease (AD), but none of these meet the definition of an optimal biomarker. An optimal biomarker for AD should (a) be precise, reliable and inexpensive, while detecting a fundamental feature of the neuropathology, (b) be validated in neuropathologically confirmed cases, (c) be non- or minimally invasive, and (d) have marker specificity high enough to distinguish AD from other neurodegenerative diseases like Vascular dementia (VaD) or Dementia with Lewy bodies (DLB). A single biomarker offering such diagnostic and prognostic capability would be the preferable choice. Identifying putative dementia peripheral (blood) biomarkers can be achieved via 2 routes: testing for constituents of characteristic pathological hallmarks of the specific dementia process (traditional biomarkers), or via extensive proteomic analysis.

In the current presentation I will review the most recent advances in developing blood-based tests for dementia, in particular AD.  I will reflect on the developments in proteomic plasma biomarker candidates for AD (e.g. markers for inflammation, apoptosis, immune response, signalling proteins and systemic redox regulation), and present work from our group on identifying AD hallmark proteins in blood platelets. 

Биологични маркери и първи психотичен епизод
Д-р Д. Хрусафов
Катедра по психиатрия и медицинска психология, Медицински университет – Варна
Първа психиатрична клиника, УМБАЛ ”Св. Марина” - Варна

През последното десетилетие множество проучвания са фокусирани към промени в средните обеми на мозъка, невроналната и глиална плътност в различни зони на мозъка при шизофрения, но също така и към характерни промени в невротрансмитер/рецептор системите, растежните фактори, регулаторните протеини и метаболизма мозъка.   
BDNF е ключов регулатор на синаптичната пластичност и се предполага, че участва в патофизиологията и патогенезата на широк кръг психични заболявания и по-специално такива с дисфункция на хипокампуса. 
Целта на настоящото изследване е да се потвърдят и разширят доказателствата за влиянието на нивата на BDNF в периферна кръв, промените на хипокампалният обем и обемът и плътността на сивото вещество при първи психотичен епизод. Да се определят разликите в нивата на BDNF при пациенти нелекувани до момента с антипсихотици, които са с преобладаваща позитивна или негативна симптоматика. Промяната на нивата на BDNF след започване на лечение с арипипразол, кветиапин, рисперидон или оланзапин. Да се определи има ли структурни мозъчни промени при дебюта на разстройството и имат ли те корелация с клиничната картина и нивата на BDNF. Проучването предвижда включването на 90 пациенти.
Използвани са следните инструменти:
Ядрено – магнитен резонанс (MRI), лабораторно изследване нивото на BDNF в периферна кръв, PANSS, CGI.
Резултатите до момента показват, че при дебюта на психотичен епизод, има структурни изменения на мозъка и се открива зависимост между тежестта на структурните аномалии, клиничната картина и нивата на BDNF.

Biomarkers and first psychotic episode
Deyan Hrusafov M.D.
Department of Psychiatry, Medical University - Varna
First Psychiatric Clinic, UMHAT “St. Marina”- Varna
In the last decade many studies have focused on changes in the brain volume, neural and glial density in different areas of the brain in schizophrenia, but also to characteristic changes in neurotransmitter / receptor systems, growth factors, regulatory proteins, and brain metabolism.
BDNF is a key regulator of synaptic plasticity and has been suggested to be involved in the pathophysiology and pathogenesis of a wide range of psychiatric disorders, in particular those with a dysfunction of the hippocampus.
The purpose of this study is to confirm and extend the proof of the effect of the levels of BDNF in the peripheral blood, changes in hippocampal volume, the volume and density of gray matter in the first psychotic episode. To determine differences in the levels of BDNF in patients previously untreated with antipsychotics, which have predominantly positive or negative symptoms. Change in the levels of BDNF after treatment with aripiprazole, quetiapine, risperidone or olanzapine. To determine whether there are structural brain changes during the debut of the disorder and do they correlate with the clinic and the levels of BDNF. The study provides the inclusion of 90 patients.
Used instruments:
MRI – magnetic resonance imaging, laboratory test level of BDNF in the peripheral blood, PANSS, CGI
Results to date indicate that at the beginning of a psychotic episode, have structural alterations of the brain and detect correlation between the weight of structural anomalies, clinic and levels of BDNF.

Зала А, 19.10.2013, 17.30

Симпозиум:  Диагностика и симптоматология

Модератор:  Доц. М. Арнаудова

НЕВРОКОГНИТИВНИ РАЗСТРОЙСТВА: ПРЕДИМСТВА И ПРЕДИЗВИКАТЕЛСТВА
Мариана Арнаудова, д.м.

	Развитието на съвременните научни изследвания  по отношение на заболяванията, протичащи с когнитивен упадък е  причината за сериозна промяна във формулирането, диагностичните критерии и оценката им в DSM-5.
В настоящия доклад представяме концепцията на промяната, отнасяща се до неврокогнитивните разстройства. 
DSM- класификацията, дефинираща широки категории на дескриптивен, а не на нозологичен принцип, дава основание да се дефинира категория, при която първичният клиничен дефицит е в когнитивната функция, представляваща упадък от предишно придобито пълноценно функциониране. 
Въведената нова категория-неврокогнитивни разстройства,  включва делир, леко и голямо неврокогнитивно разстройство. 
	Сегашният проект на  DSM-5 предлага едновременно субективен рапорт и  обективна оценка на когнитивното нарушение, особено при по-леката общност, наречена леко когнитивно разстройство. 
На синдромно ниво са разработени като ключови опорни точки обективни измервания. След синдромната диагноза следва да се избере етиологичния субтип. 
Сериозна дискусионна промяна е по отношение на нарушеното функциониране и инвалидизацията. Подчертава се, че нарушеното функциониране е следствие от болестта и не може да бъде диагностичен критерий, както е в DSM-IV.  Все пак се запазва версията за функционален праг, операционализирана като нарушена независимост в ежедневната дейност. Разбира се, това е много тънка граница. 
Много противоречиво е създаденото леко когнитивно разстройство, което е трудно за диагностициране и разграничаване от присъщите за възрастта когнитивни проблеми и остава като дефинитивно клинична диагноза, зависеща в голяма степен от квалификацията на клинициста.
В заключение бихме искали да подчертаем, че независимо от дискусионните въпроси, новата класификация въвежда по-детайлни предложения на ниво клинични, невропсихологични и биологични маркери на неврокогнитивните разстройства.

Преморбид, епизод и ремисия - какво се случва при РДР и БАР депресия?

Д-р Р. Мандова 
Катедра по психиатрия и медицинска психология, МУ-Варна
Втора психиатрична клиника,УМБАЛ”Св. Марина”-Варна

Ключови думи: ремисия,  резидуални симптоми, преморбидни черти, подпрагова депресия

В литературата са описани различни модели, които се опитват да обяснят причината за остатъчните симптоми след депресивен епизод. Моделът на „уязвимост” предполага, че предварително съществуващи личностни черти са рисков фактор за развитието на депресия и те могат да персистират след възстановяването. За разлика от това, моделът „белег” предполага, че депресивните епизоди могат да предизвикват трайни промени в личността. Това подсказва, че при някои пациенти, наличието на „остатъчни симптоми” може да представлява връщане към личностните характеристики на изходно ниво. Алтернативно, остатъчните симптоми могат да представят основния болестен процес, т. е. първоначалното заболяване продължава в по-лека форма.
Цел , задачи,методи
Лонгитудинално,за период от 6 месеца,да се проследи динамиката на заболяването при пациенти с индексен остър депресивен епизод в сравнителен план при РДР и БАР и да се оцени вероятната връзка не тревожните рекурентни симптоми с преморбидните особености.
1.Да се проследи  динамиката на заболяването по отношение на тежест на епизодите,качеството на ремисията и появата на релапси и рецидиви.
2. Да се отговори на въпроса до каква степен психичната и соматична тревожност водят да по-тежко протичане на епизода,по-трудно постигане на ремисия и повече под- и надпрагови остатъчни симптоми?
3.Съществуват ли преморбидни личностови характеристики,които са по-изявени при пациентите с депресия и има ли разлика в“ личностовия профил“ между пациентите с РДР и БАР?
Oбхванати са общо 85 пациенти в депресивен епизод,лекувани  в стационарни и амбулаторни условия.
Използвани са следните оценъчни инструменти:
HDRS17, HDRS (anxiety-somatisation score),IDS-C30,NEO-PIP,SFS16,Stress Life Events Scale,въпросник за оценка на стратегиите за справяне,структуриран въпросник за демографски характеристики и специфики на протичнато на болестта.

Резултатите показват значими различия между двете форми на депресия по отношение на динамиката на разстройството,естеството на резидуалните симптоми и отношението „преморбид-епизод –ремисия“.

Personality, episode, remission-what happens with the patients after recurrent or bipolar depressive episode?

R. Mandova
Second Psychiatry Clinic-UMHAT “St. Marina” Varna

KEY WORDS: remission, residual symptoms, personality traits, subtreshold depression

In the literature are present different models, which are trying to explain the reason of the residual symptoms after depressive episode. The model of   “vulnerability” supposes that pre-existing personality traits are risk factor for developing depression, and are persisting after the recovery. Opposite of this,  “scar” model postulates ,that the depressive episodes can provoke permanent changes in the personality. Different studies uncovered, that neurotism like personality traits, predispose towards the depressive illness, and while factors, connected with extraversion are linked with better response to treatment.
All this suggests, that in some patients, the presence of “residual symptoms” is  more linked to personality at the premorbid level, which on the other hand  predispose towards the depressive disorder.  Alternatively, residual symptoms present the main pathological process, which means the disorder at the milder degree.
The present study is longitudinal, for 6 months, following 85 patients with Bipolar or Recurrent Depressive Disorder and is focused on the following questions: 
1.What is the dynamic of the disorder in terms of episodes ,quality of remission and the presence of relapses and recurrences?
2.At what degree the psychic and somatic anxiety are linked with the more severe episodes, more difficult achieved remission and more residual symptoms?  
  3. Are there certain personality traits, which are more common for the patients with bipolar disorder, compared with patients with recurrent depressive disorder?
For the aim of the study are used the following clinical instruments:
HDRS17,HDRS anxiety-somatisation score,IDS-C30,NEO-PIP,SFS16,Stress Life Events Scale,questionnaires for coping strategies, demographic characteristics, specifics of the disease. 
Results are showing significant differences between the two forms of the depression, in terms of dynamics of the disorder, the nature of the residual symptoms and the connection “premorbid personality-episode-remission”.

Потешкотии во дијагностицирањето и третманот на депресија кај болните од рак во Македонија: неопходност од  долгорочна концепција за психичкото здравје на онколошките пациенти

Гордана Ристевска-Димитровска, Петар Стефановски
Висока медицинска школа Битола
gordana.md@gmail.com

Во Македонија не постои задолжителен скрининг за психички потешкотии кај пациентите со малигни заболувања. Иако депресија  се јавува кај 10% до 30% од болните со малигни болести, само 2% од пациентите во 2012 година биле третирани со антидепресиви. Во излагањето ќе бидат претставени резултатите од мала скрининг студија во онколошкото одделение во Битола, ќе се дискутира за потребите и проблемите при редовен и задолжителен скрининг за психолошки потешкотии и ќе се дадат препораки за поквалитетно и навремено дијагностицирање и третман на депресија кај болни од рак.
Клучни зборови: депресија, скрининг, рак

Difficulties in diagnosis and treatment of depression in cancer patients in Macedonia: the necessity of long-term concept for the mental health of oncology patients

Gordana Ristevska-Dimitrovska, Petar Stefanovski
Higher Medical School in Bitola, Macedonia
gordana.md@gmail.com

In Macedonia there is no mandatory screening for psychological difficulties in patients with malignant diseases.  Although depression occurs in 10% to 30% of patients with malignant diseases, only 2% of patients in 2012 were treated with antidepressants. The report will present the results of a small study of the screening in the oncological unit in Bitola. We will discuss the needs and problems of regular and mandatory screening for psychological difficulties and will make recommendations for better and timely diagnosis and treatment of depression in patients with cancer.

Key words: depression, screening, cancer

ЧЕТИРИ СЛУЧАЯ НА ШИЗОФРЕНИЯ С „НАТРАПЛИВИ” ИЗЖИВЯВАНИЯ
      Д-р Стефан Стефанов
СИМП, гр. Шумен
 Резюме
	I. Цел на изследването: 
	Установяване и отдиференциране на отликите при обсесивни изживявания у шизофренноболни пациенти.
	II. Материал и методи: 
	Представени са четирима пациенти на средна възраст  34 години, с клинично доказана Д. Параноидна шизофрения и продължителност на заболяването над 10 години. Те  приемат като поддържаща терапия  различни атипични антипсихотици и стриктно се придържат към предписаното лечение.
	При повечето свои визити споделят спонтанно или след конкретно запитване натрапващи им се мисли или имат натрапливо поведенние, които значително влошават качеството на живот и ежедневното им функциониране.
	При оценката за вида на обсесивните симптоми е използуван инструментът: „Изследване на аномално себепреживяване”.
	III. Резултати:
	В характеристиката на обсесивните изживявания на пациентите се открива тясна връзка с психотичната продукция. Натрапливостите и компулсивните действия често служат като вид защитно поведение от параноидни идеи или изживявания за откритост и контрол. В един от случаите се наблюдава преход на обсесия в налудност и обратно. При друг пациент обсесивно-компулсивното поведение е продиктувано от синдром на психичен автоматизъм и слухови халюцинанции. Самите обсесивни изживявания имат черти, различни от обсесиите при ОКР.
	IV. Изводи:
	1. Допустимо е предположението, че от психопатологична гледна точка е недостатъчно да се разглеждат натрапливите изживявания  като  еднотипни конструкти при различните психични разстройства. 
	2. Те не могат да бъдат обявени само  за епифеномен на  антипсихотичната терапия. 
	3. В структурата на шизофренията представлявят и продукт на аномалния преживелищен опит на субекта. 
	4. Обсесиите при шизофрения могат да бъдат взаимосвързани с позитивни психопатологични феномени.									
5. Възможно е непълноценното терапевтично повлияване на психотичната продукция да я видоизменя или да създава нейни деривати с обсесивноподобен облик.
Ключови думи: шизофрения, обсесии, компулсии
	FOUR PATIENTS WITH SCHIZOPHRENIA AND OBSESSIVE-COMPULSIVE SYMPTOMS
	S. Stefanov, MD
The study aims to reveal experience of obsessions in schiazophrenia and OCD. Four patients (mean age 34) with schizophrenia and obsessions are presented. Results will be discussed.
Key words: Schizophrenia, obsessions, compulsions

КОГНИТИВНИ НАРУШЕНИЯ ПРИ ЕПИЛЕПСИЯ

Д-р Георги Джупанов
Многопрофилна болница за активно лечение по неврология и психиатрия ”Св. Наум”. Първа психиатрична клиника.
I.Цел. Останали дълго време в сянката на пароксизмалните феномени, нарушенията на когнитивните процеси при пациенти страдащи от епилепсия започват отново да получават заслуженото им внимание. Мястото на тези форми на психично разстройство в клиничната картина на болестите от групата на епилепсиите се нуждае от преоценка.
II. Материал и методи. Преглед на релевантни публикации, клинични примери.
III. Резултати. Нарушенията обхващат множество домени на когнитивно функциониране като възприятни и екзекутивни функции, зрително-пространствени способности, памет, речева дейност (език и реч). Може да бъдат генерализирани и специфични. Намират се в зависимост от локализационни и морфологични фактори, клинични проявления и субклинична активност  на болестния процес, други психопатологични нарушения, терапевтични интервенции, демографски фактори.
IV. Изводи. Kогнитивните нарушения при епилепсия, подобно на други форми на патология на психичния живот като  депресивните, тревожните и психотичните разстройства, често носят значително страдание и влошаване на качеството на живот на пациентите сравними с пароксизмалните феномени. 
Ключови думи: епилепсия, когнитивни нарушения
COGNITIVE DISTURBANCES IN EPILEPSY
G. Djupanov, MBAL “St. Naum” Sofia
I. Aim: Disturbances of cognitive processes, which remained in the shadow of paroxysmal phenomena suffering from epilepsy returned to receive their deserved attention. The place of these forms of mental disorder in the clinical picture of the disease in the group of epilepsy needs re-evaluation.
II. Material and Methods. Review of relevant publications, clinical examples.
III. Results. The disturbances span multiple domains of cognitive function such as perceptual and executive functions, visual-spatial abilities, memory, speech activity (language and speech). They can be generalized and specific. Their presence depends on localization and morphological factors, clinical manifestations and subclinical presentation of the disease process, other psychopathological disorders, therapeutic interventions, demographic factors.
IV. Conclusions. Cognitive disorders in epilepsy, like other forms of pathology of mental life such as depression, anxiety and psychotic disorders often carry significant distress and deterioration to the quality of life of patients with paroxysmal comparable phenomena.
Key words: epilepsy, cognitive disturbances

Болните от Болест на Алцхаймер между невролози и психиатри. 
Ролята на Гражданско сдружение Алцхаймер-България за промяна на статутквото.
Ирина Илиева
Гражданско сдружение "Алцхаймер-България";
Болестта на Алцхаймер и други форми на деменция са сериозен както здравен, така и социален проблем, който представлява предизвикателство за всички европейски държави, включително и за България. Ще бъдат представени различията в европейските държави при диагнозата, лечението и грижите за болните и техните семейства. Ще бъде представено първото и единствено за сега проучване за социално икономическата цена, която плащат семействата на болните, направено от Гражданско сдружение Алцхаймер България. Ролята на организацията като свързащо звено между институциите за промяна на дискирминационни политики и практики спрямо болните и техните семейства.
Ключови думи: деменция; семейство; икономическа цена на болестта

Patients with Alzheimer's disease among neurologists and psychiatrists
Role of Society - Alzheimer Bulgaria to change the reality
Irina Ilieva
Society - Alzheimer Bulgaria
Alzheimer's disease and other forms of dementia are a serious health and social problem, which is a challenge for all European countries, including Bulgaria. Will be presented differences in European countries in the diagnosis, treatment and care for patients and their families. Will be presented the first study on socio-economic price, made ​​by the Society - Alzheimer Bulgaria. The organization's role as a bridge between institutions to change discriminatory practices against patients and their families
Keywords: dementia, family, economic cost of the disease

Зала Б, 19.10.2013, 14.30
Сесия: Съдебна психиатрия
Модератор: Доц. П. Маринов
DEPRESSION WITH AND WITHOUT COGNITIVE IMPAIRMENT

Nicoleta Tătaru, Oradea, România

The prevalence of late-life mentally disorders is increased and the most common of them are depressive and cognitive disorders, frequently they are co-morbid especially in the very old patients. Clinical and therapeutic dilemmas for the clinicians are: 
o	the best clinical assessment 
of cognitive impairment in the elderly depressed patients
o	diagnose depression in the patients with Alzheimer desease and other dementia 
o	the aethio-pathogenesis and treatment of depression and cognitive impairment when they occur together and 
o	how does it differ from ‚pure depression’ and ‚pure cognitive impairment’. 
The differential diagnosis is especially difficult when the depression syndrome is not classical major depression and also the demential syndrom does not meet criteria for dementia, or presence of the cognitive impairment is concomitent with a cerebro-vascular desease. The depression can predispose to the development of dementia, or in other cases, depression can represent the first symptom of dementia. The importance of making distinction between subtypes of illness in interface between depression and dementia is not only for diagnosis and for prognosis, but also for treatment with antidepressants and cognitive enhancers. 
Another dilemma is a differential diagnosis between vascular dementia and vascular depression, so we also discus about preventive and curative treatment of risk factors, diet, treatment of depression, as well about the treatment of vascular deseases. 
Върху ролята на личността и темперамента в антисоциалното и агресивното поведение на болни с шизофрения
Анка Петрова, Калоян Куков, Силвия Раловска, Мария Стойчева, Рая Димитрова, Галина Радкова, Весела Ченгелийска, Андреана Андреева, Стоян Вергиев, Петър Маринов
МБАЛ „Св. Марина“ и МУ „Проф. Параскев Стоянов“, гр. Варна
Личността и темперамента при шизофрения се изтъкват като значими фактори за модела на боледуване. Въпреки това акцентът при повечето клинични изследвания за агресията се поставя върху психопатологичните аспекти и в по-слаба степен върху личностовите и темпераментовите.
Цел: Изследването цели да изследва ролята на личността и темперамента в антисоциалното и агресивното поведение при шизофрения
Методи: Изследвани са 50 болни с шизофрения от МБАЛ „Св. Марина“. Използвани са специализиран въпросник на Cloninger за личност и темперамент, PANSS, както и скали за отношение към лекарствата и осъзнаване на болестта.
Резултати: Очертават се три тенденции за агресивното поведение при болни от шизофрения. При първата се намира пряка връзка между симтпомите и агресията. Втората е зависима предимно от личностовите особености на болния (преморбидни и личностова промяна). В третата група влизат смесени състояния между първите две.  Получените резултати ще бъдат обсъдени по време на представянето.
Ключови думи: агресия, шизофрения, личност, темперамент
On the role of personality and temperament in antisocial and aggressive behavior in patients with schizophrenia
A. Petrova, K. Kukov, S. Ralovska, M. Stoycheva, R. Dimitrova, G. Radkova, V. Chengeliyska, A. Andreeva, S. Vergiev, P. Marinov
Personality and temperament in schizophrenia highlight as significant factors in the model of illness. However, the focus of most clinical studies of aggression is on the psychopathological aspects and to a lesser extent on personality and temperament.
Objective: The study aims to investigate the role of personality and temperament in antisocial and aggressive behavior in schizophrenia
Methods: 50 patients with schizophrenia were examined by the specialized questionnaire of Cloninger of personality and temperament, PANSS, and scales related to attitudes towards medicines and awareness of illness.
Results:  There are  three trends of aggressive behavior in patients with schizophrenia. In the first one we found a direct link between the symptoms and aggression. The second one is dependent primarily on personality characteristics of the patient (and premorbid personality change). The third group includes mixed states between the first two. The results will be discussed during the presentation.
Key words: aggression, schizophrenia, personality, temperament
„ЗАРОБВАНЕТО” В ПСИХИАТРИЧНАТА ПРАКТИКА
Г. Койчев, психиатър на свободна практика, София 1000 ул.”Дунав”22А
Пациентите с психични разстройства изграждат междуличностови отношения, който не рядко достигат до болестно ниво – от пълна пасивно зависимост до степен на автоматична подчиняемост до безскруполна тирания и заробване на значимите лица. Механизмите за осъществяване могат да варират от изкусно манипулиране да груба и примитивна жестокост. 
Обсъжда се необходимостта от външна намеса в такива системи на отношения, които не рядко представляват опастност за живота на някой от участниците. Поставя се въпроса за ролята на участниците в психиатричното обслужване и степента на техните права и задължения.Г. Койчев, психиатър на свободна практика, София 1000 ул.”Дунав”22А
Пациентите с психични разстройства изграждат междуличностови отношения, който не рядко достигат до болестно ниво-от пълна пасивно зависимост до степен на автоматична подчиняемост до безскруполна тирания и заробване на значимите лица. Механизмите за осъществяване могат да варират от изкусно манипулиране да груба и примитивна жестокост. 
Обсъжда се необходимостта от външна намеса в такива системи на отношения, които не рядко представляват опастност за живота на някой от участниците. Поставя се въпроса за ролята на участниците в психиатричното обслужване и степента на техните права и задължения.
"Enslavement" in psychiatric practice
G. Koychev psychiatrist freelance Sofia 1000,  22A"Dunav" str.
Patients with mental disorders develop interpersonal relationships, which often reach morbid level of full passiveness varying from automatic subordination to unscrupulous tyranny and enslavement of significant persons. Mechanisms for implementation may vary from artful manipulation to rough and primitive brutality.

Зала Б, 19.10.2013, 15.30
Сесия: Обща и специална психиатрия
Ж. Апостолов, Т. Толев, Ф. Цуракова
ПРЕХОДНА ГРЪДНА БОЛКА СВЪРЗАНА С УПОТРЕБАТА НА КОКАИН В ЦЕНТЪР ПО АДИКТОЛОГИЯ
Yavor Delchev^1,3, Maeva Fortias^1,2, Gaël Dupuy^1,2, Cyrille Orizet^3, Etienne Puymirat^4, Frank Bellivier^1,2, Jean-Pierre Lépine^1,2, Florence Vorspan^1,2.
	AP-HP, hôpital Fernand Widal, Service de Psychiatrie, CSAPA Espace Murger, Paris 
	Neuropsycopharmacologe des Addictions, INSERM U705, CNRS UMR 8206, PRES Sorbonne Paris Cité
	AP-HP, HEGP, Pôle Addictologie Psychiatrie, CSAPA Monte-Cristo, Paris 
	AP-HP, HEGP, Service de Cardiologie
Цел на изследването : Стенокардната болка и миокардият инфаркт са чести усложнения от употребата на кокаин. Те представляват 40% от консултиращите във връзка с употребата на кокаин и от 2 до 7% от пациентите с гръдна болка в отделенията за спешна помощ. Въпреки това разпространението на свързаната с кокаин  гръдна болка никога не е била оценявана в амбулаторен център по адиктология. Нашата цел е да определиме честотата  на епизодите на свързаната  с кокаина гръдна болка през целия период на експозиция на активно консумиращите кокаин пациенти. 
Методи : 50 пациентa активно консумиращите кокаин са изледвани със стандартизираното интервю и биологични измервания. Пациентите и характеристиките на свързаната с кокаин гръдна болка са описани, а  клиничните и биологични фактори свързани с нея са анализирани с унивариантен анализ и логистична регресия.
Резултати: 26 (52%) пациенти  съобщават за гръдна болка, свързана с употребата на кокаин. Тя най е често е описвана като притискаща (28%) и намираща се в ретростерналната област (61,5%). Средният (± SD) период време между употребата на кокаин и появата на болката  е 8 (± 8) минути, а средната и продължителност е 22 (± 236) минути. Пациентите описващи свързана с употребата на кокаин с грърдна болка съобщават за средно 12 (± 7) отделни епизоди. Появата на гръдната болка в нашата извадка може да се предвиди с един независим фактор: възрастта на започване (р = 0.042).
Заключение: преходната, свързана с приема на кокаин гръдна болка роли е чест симптом сред пациентите на центровете по адиктология. Кардиологичен скрининг и наблюдение, както и интервенции за намаляване на риска трябва да бъдат предложени  на тази специфична популация.
Transient cocaine-Induced Chest Pain: A Case Series

Yavor Delchev, Maeva Fortias, Gaël Dupuy, Cyrille Orizet, Etienne Puymirat, Frank Bellivier , Jean-Pierre Lépine, Florence Vorspan.

Objectives: Acute chest pain and myocardial infarction are frequent complications of cocaine use. Indeed, they represent 40% of emergency department attendance associated with cocaine use, and 2 to 7% of all patients attending the emergency department for chest pain. Nevertheless the prevalence of past cocaine-associated chest pain has never been evaluated in addiction outpatient facility. Our objective is to assess lifetime episodes of cocaine-associated chest pain in current cocaine users in an outpatient facility.
Methods: 50 non selected consecutive current cocaine users were retrospectively evaluated with a standardized interview and a medical assessment. The patients and the pain characteristics are described and clinical and biological factors associated with ever feeling cocaine-associated chest pain were searched with univariate and logistic regressions analyses. 
Results: Twenty six subjects (52%) reported a prior history of chest pain associated with cocaine ingestion. This pain was frequently described as oppressive (28%) and located in the retrosternal area (61.5%). The mean (±SD) time between cocaine use and the occurrence of the pain was 8 (±8) minutes and the mean duration was 22 (±236) minutes. Subjects who reported cocaine-associated chest pain reported a mean of 12(±7) distinct episodes. Patients describing chest pain could be predicted with one independent factor in our sample: age of onset of cocaine use (.p=0.042)
Conclusion: Transient cocaine-associated chest pains are frequent in current cocaine users attending specialized addiction facility. Cardiologic explorations and monitoring as well as risk reduction interventions have to be provided to this specific population.
Key words: cocaine, chest pain, acute coronary syndrome 
ИМА ЛИ ЕВОЛЮЦИЯ В СИМПТОМАТИКАТА НА ХРАНИТЕЛНИТЕ РАЗСТРОЙСТВА. АНАЛИЗ НА ДАННИТЕ ОТ 2012 Г. ОТ ХОСПИТАЛИЗАЦИЯ В СПЕЦИАЛИЗИРНА КЛИНИКА ЗА ЛЕЧЕНИЕ НА ХРАНИТЕЛНИ РАЗСТРОЙСТВА.
Д-р Георги Вишев, Д-р Едуард Карие.
Клиника за хранителни разстройства, гр.Лион

	Цел на изследването
Анализиране на симптоматиката на хранителните разстройства ни позволява да изградим по-добра и ефективна стратегия за лечението им. Независимо от това, че анорексията и булимията са две отделни диагностични категории в класификациите, реалността на заболяването показва, че една пациентка може да премине от едно диагностична единица в друга. За да се изясни границата между ядрената анорексия, която е заболяване по-скоро в спектъра на налудните разстройства и по-меките форми на анорексия които са по-скоро зависимости е необходим по-задълбочен анализ.
	Материал и методи
В анализа са използвани около 200 въпросници с таргетни въпроси за симптоми, характерни за хранителни разстройства. 
	Резултати:
1. Заснемане на моментното състояние в симптоматиката.
2. Евентуално доминиране на стратегиите за справяне със страховете от наддаване на тегло в пермисивния спектър - булимични кризи с повръщане и прием на лаксативи и апетито-намаляващи средства. Намаляване на възрастта при дебют на заболяването 
	Изводи. 
Необходимо e адаптиране на стратегиите, според актуалния период на болеста и според това дали симптоматиката се доближава до налудната или дo зависимо поведение.
Провеждане на мултицентрово проучване е необходимо за валидиране на зависимостта на симптомите на заболяването от социалната и фамилната ситуация.
Провеждане на изследване с наблюдение на фамилното функциониране е необходимо за оптимизиране на стратегията за лечение.
БЕЗИМЕННИЯТ ПРЪСТ И КЛИНИЧНИ СИМПТОМИ ПРИ ШИЗОФРЕНИЯ
Тодор Толев, Аврам Толев, Владимир Трънов, Мария Николова, Донка Терзиева, Калинка Дребова, Пенка Грозева, Мая Пашова, Антония Терзиева, Ваня Георгиева, Тодорка Бацева, Илина Топчева, Радка Патричева
Държавна психиатрична болница “д-р Георги Кисьов” – Раднево
Представяме данни при 89 десноръки пациенти с параноидна щизофрения – 36 мъже и 53 жени, за съпоставка на тежест на клинични симптоми по PANSS със стойности на съотношението между дължина на показалец и безименен пръст.
Съотношението показалец – безименен пръст е значимо по-малко за дясна ръка при пациентите – мъже, докато при жени няма такава значима разлика. Разликата в съотношенията показалец – безименен пръст между дясна и лява ръка е значимо по-голяма при мъже, но не и при жени.
Съотношението показалец – безименен пръст има значима обратна корелация с позитивната субскала на PANSS и когнитивния Mass – фактор на PANSS за дясна ръка при пациенти – мъже.
Разликата в съотношението показалец – безименен пръст между лява и дясна ръка има значима обратна корелация с негативната субскала на PANSS при пациенти – мъже.
Съотношението показалец – безименен пръст има значима обратна корелация с показателите на PANSS – Р7 враждебност и G12 некритичност за дясна ръка при пациенти – мъже.
Разликата в съотношението показалец – безименен пръст между лява и дясна ръка има значима обратна корелация с показателите на PANSS – Р6 подозрителност и N2 емоционално оттегляне при пациенти – мъже.
Ниската стойност на съотношение между дължина на показалец и безименен пръст на дясната ръка при мъже с параноидна шизофрения корелира с по-тежки когнитивни и негативни симптоми, когнитивни симптомокомплекси и нарушено съзнание за болест.

RING FINGER AND THE CLINICAL SYMPTOMS OF SCHIZOPHRENIA

Todor Tolev, Avram Tolev, Vladimir Tranov , Maria Nikolova, Donka Terzieva, Kalinka Drebova , Penka Grozeva, Maya Pashova, Anton Terziev, Vania Georgieva, Todorka Batseva , Ilina Topcheva , Radka Patricheva

State Psychiatric Hospital " Dr. Georgy Kissyov " - Radnevo

We present data on 89 right handed patients with paranoid schizophrenia - 36 male and 53 female, comparing the severity of clinical symptoms in PANSS with values ​​of the ratio between the length of the index finger and ring finger .
The ratio index/ring finger is significantly lower for right-handed male patients, whereas in females we found no such significant difference . The difference in the ratios finger - ring finger between the right and left hand was significantly greater in men but not in women .
The ratio index /ring finger has a significant inverse correlation with the PANSS positive subscales and cognitive Mass – factor of PANSS for right-handed male patients.
The difference in the ratio of index/ring finger between left and right hand is in a significant inverse correlation with negative subscales of the PANSS in male patients.
The ratio index/ring finger has a significant inverse correlation with indicators of PANSS - P7 hostility and G12 lack of awareness for right-handed male patients.
The difference in the index finger/ring finger ratio for the left and the right hand is in a significant inverse correlation with the performance of the PANSS - P6 suspiciousness , and emotional withdrawal N2 male patients. 
The low value of the ratio between the length of the index finger and the ring finger of the right hand in men with paranoid schizophrenia correlated with more severe cognitive and negative symptoms , cognitive symptomocomplexes and impaired awareness of illness.

СЕЗОННОСТ НА РАЖДАНЕ И КЛИНИЧНИ СИМПТОМИ ПРИ ШИЗОФРЕНИЯ
Тодор Толев, Владимир Трънов, Мария Николова, Донка Терзиева, Калинка Дребова, Пенка Грозева, Мая Пашова, Антония Терзиева, Ваня Георгиева, Тодорка Бацева, Илина Топчева, Радка Патричева, Аврам Толев
Държавна психиатрична болница “д-р Георги Кисьов” – Раднево
Представяме данни при 1649 пациенти с параноидна шизофрения – 923 мъже и 726 жени, за съпоставка на тежест на клинични симптоми по PANSS, тежест на болестта по CGI и социални дисфункции, с месец и сезон на раждане.
Налице е значимо по-голяма честота на пациенти с шизофрения, родени през декември – февруари в сравнение с родените през периодите юни-август и септември-ноември.
Налице е значимо по-голяма честота на пациентите с шизофрения, родени през зимно-пролетния период от декември до май в сравнение с родените през лятно-есенния период от юни до ноември.
По отношение на средна възраст, възраст при начало на болестта и давност на боледуване значима разлика на родените през двата периода няма. Обаче пациентите с шизофрения, родени от декември до май, имат повече епизоди и хоспитализации спрямо родените от юни до ноември.
Според PANSS/Wolthaus модел, родените от декември до февруари имат по-тежки симптоми по факторите дезорганизация и враждебност-възбуда, а за периода от декември до май – по-тежки симптоми по факторите дезорганизация и негативни симптоми, както и по-тежки общи оценки по PANSS, CGI и социални дисфункции.
Родените от декември до февруари имат по-тежки оценки за симптомите мисловна дезорганизация и възбуда, емоционална оттегленост, лош контакт и пасивно оттегляне; пациентите, родени от декември до май имат по-неблагоприятни оценки за нарушено абстрактно мислене. 
Season of birth and clinical symptoms in schizophrenia
Todor Tolev, Vladimir Tranov , Maria Nikolova, Donka Terzieva, Kalinka Drebova , Penka Grozeva, Maya Pashova, Antonia Terzieva, Vania Georgieva, Todorka Batseva , Ilina Topcheva , Radka Patricheva, Avram Tolev

State Psychiatric Hospital " Dr. Georgy Kissyov " - Radnevo

Patients born from December to February demonstrate more severe symptoms in evaluation of thought disorganization and agitation, emotional withdrawal, poor contact and passive withdrawal. Patients born from December to May have more prominent disturbances in abstract thinking.

Анализ на консултативната и лиезон психиатрия 2012 - 2013 година в УМБАЛ „Царица Йоанна – ИСУЛ”
Ф. Цуракова
Кабинет по психиатрия; Диагностично-консултативен център 
УМБАЛ „Царица Йоанна – ИСУЛ”

ЦЕЛ: Проучването анализира състоянията, при които е назначена консултация от психиатър при пациенти, хоспитализирани поради соматично заболяване в УМБАЛ „Царица Йоанна – ИСУЛ”, както и проведената терапия. 
МЕТОДИКА: Анализирани са прегледите осъществени през 2012-2013 г. в 13 клиники с 503 легла. 
РЕЗУЛТАТИ: Брой прегледи: 976; първични 76,1 %; Възраст: 18-100 години; Първа консултация с психиатър: 89,6%; Пациенти получили за първи път в живота си терапия извън бензодиазепини: 78%; Най-чести психични разстройства, диагностицирани преди хоспитализацията: Шизофренно разстройство, Биполярно афективно разстройство, Депресивен епизод; Най-чести психични разстройства, диагностицирани за първи път след хоспитализацията: Други тревожни разстройства, Разстройства на храненето, Соматоформни разстройства, Алкохолна злоупотреба, Зависимост към бензодиазепини. Представя се опит от приложение на атипични невролептици, ампуларна форма, при травми на хранопровода и трахеята след дебют на психоза с опит за суицид.
ЗАКЛЮЧЕНИЕ: 
1.	Пациентите, хоспитализирани поради соматично заболяване в многопрофилна болница представят широка палитра от психични разстройства и възможности за първично диагностициране, мотивиране и започване на терапия.
2.	Отбелязва се висока честота на соматоформи, хранителни разстройства и бензодиазепинова зависимост.
3.	Наличието на специалисти по психиатрия в многопрофилната болница дава поле да се представят новите възможности за терапия в психиатрията, както и да се проведе адекватно лечение на соматичното заболяване при тежко психично разстройство. 

Analysis of consultation and liaison psychiatry at University Hospital "Tsaritsa Joanna - ISUL" for the period 2012 - 2013 
F. Tsurakova
The study analyses 976 cases of psychiatric consultation in multi-profile hospital. High prevalence of somatoform and eating disorders, as well as BDZ addiction was established. Results will be discussed.

Зала Б, 19.10.2013, 17.30
Сесия: Нови концепции в психиатрията
Модератор: Проф. Г. Попов
СИГУРНОСТ  -   НЕСИГУРНОСТ
ПСИХОПАТОЛОГИЧЕН  И  ФЕНОМЕНОЛОГИЧЕН  АНАЛИЗ
				Георги  Попов
Медицински университет „Проф. П. Стоянов“ гр. Варна
Цялата  психична  дейност  функционира  като  единство  на  противонасочени  феномени, а  структурата  на  личността е изградена  от  полярни  признаци. Несигурността  заедно  със  сигурността  са  двата  полюса  на  полярна  двойка  като  всяка  полярност  присъства  поотделно  в  някаква  степен  на  изразеност. Това  поражда  определени  пропорции  в  полярната  двойка  и формира  нейната  динамична     констелация .
             Отношенията  сигурност – несигурност  в  полярната  двойка  са  асиметрични  и  полето  на  баланса  между  тях  не  се  намира  по  средата ,а  клони  към  едната  страна.  В  наше  проучване  на  полярните  двойки  при  здрави  лица  установихме, че по-големия  процент  от  тях  клонят  към  несигурността  (Г.Попов,2009). 
             Сигурността  и  несигурността  са  човешки  качества, които  се  проявяват  чрез  определени  личностови  черти.  Сигурността  се  асоциира  с  решителност, смелост, самоувереност,а  несигурността  с  нерешителност, колебл ивост, себенеувереност,плахост    и  тревожност.   
          Основните  психопатологични  измерения  на  сигурността  се  регистрират  при  импулсивността (гранична  и  патологична), свръхрисковото  поведение  с  различна  диагностична  принадлежност, манията  и  налудностите.  Свръхсигурността, която е  функция  на  интелектуален  дефицит, ще  бъде  само  маркирана. 
От  качеството  несигурност  произтичат   два  феномена, които са едновременно  и  клинични  симптоми  -  страха  и  тревогата.  Тези  два  симптома  са  с  важна  диагностична  значимост, но  често  трудно  се  разграничават.  За  тази  цел  е  представена  темпорална  методология, която  анализира  общото  и  различното  между  тях.        

Security/Insecurity
Psychopathological and phenomenological analysis
G. Popov
Security / insecurity is a typical polarity for human beings. These charachteristics are closely related to some symptoms, which will be discussed.

Психообразованието като част от вътреболничната психосоциална рехабилитация при лица, които провеждат задължително стационарно лечение в ЦПЗ Русе
Н.Ангелова, С.Крушкова, Т.Матева
ЦПЗ Русе ЕООД

Продължителното пребиваване в психиатричен стационар е предпоставка за формиране на хоспитализъм, самостигматизация и социална дезадаптация. В същото време задължителното и прнудителното стационарно лечение са мерки за предотвратяване на обществено опасни деяния при лица с психични заболявания. Провеждането само на медикаментозно лечение при тази група пациенти няма да доведе до формиране на нови функционални навици, а може само да спомогне за по-доброто обучение в такива чрез редуциране на психотичната симптоматика. В същото време подобреното социално функциониране косвенно може да доведе до подобряване на психичното състояние чрез спазване режима на лечение и повишаване стресоустойчивостта на личността. Следователно за оптималното обезпечаване на терапевтичния процес и психосоциалната рехабилитация при лица с опасно поведение на боледуване настанени на задължително или прнудително стационарно лечение от особенно значение е провеждането на психосоциална рехабилитация да става на фона на медикаментозна терапия. От особенно значение е и работата в мултидисциплинарен екип с отчитане на биологичните, социални и психологически характеристики на всеки един от пациентите. В рамките на прилаганата в ЦПЗ Русе ЕООД програма за вътреболнична психосоциална рехабилитация функционира мултидисциплинарен екип, който се състои от психиатър, психолог или психотерапевт, социален работник и психиатрична сестра. От 2013г. в екипа е включен и ерготерапевт. В рамките на програмата за вътреболнична психосоциална рехабилитация в ЦПЗ Русе е създадена психообразователна програма за обучение на пациенти с шизофрения в умения за независим живот. Тази програма е пациент центрирана, ориентирана е към близкото социално обръжение и включва прилагането на холистичен подход. Задачите на психообразователната програма са: пациентите да „осъзнаят” болестта си и да имат „правилна” представа нея; да разберат ролята и влиянието на болестта както върху социалното и житейското им функциониране, така и за емоционалните и поведенческите им реакции; да изработят и поддържат реалистични очаквания по отношение на болестта си; да се подобри съблюдаването на лекарствения режим и да се предотврати рецидив. Създадената в ЦПЗ Русе психообразователна програма за обучение на пациенти с шизофрения в умения за независим живот включва: обучение в социални умения, уверено поведение, повишаване на стресоустойчивостта, независим живот, самоуважение, обучение в стратегии за справяне с остатъчните симптоми на болестта и със стреса. Психообразователните сесии се провеждат в групов формат с честота веднъж седмично и при възможност в среда близка до естествената/домашната, което допълнително води до придобиване на по-добри навици за самообслужване и по-уверено поведение в различни социални ситуации на пациентите с шизофрения. Спазват се следните принципи на работа: подбор на относително еднородна група участници; висока структурираност в съдържанието и при проеждането на груповите сесии; етапност и постепенност при обучението в различни навици и умения /от по-прости към по-сложни/; необходимата информация е разделена на неголеми информационни блокове /като се имат предвид наличните когнитивни нарушения и по-специално нарушенията на обема на работната памет при пациентите/; груповите сесии са комуникативно щадящи т.е. отчита се дефицита на комуникативни умения - комуникативни натоварвания са нежелателни; осигурява се многократна повторяемост на информацията и обсъждане в групата на наученото, както и многократни практически упражнения, както в хода на груповата работа така и индивидуално; осигурява се положителна обратна връзка и подкрепа както от водещия на групата така и от другите групови членове при успешно изпълнение на съответната задача; прилага се интерактивна форма на обучение /взаимодействие на груповите членове при обсъждането и изпълняването на задачата, обмен на мнения и собствен опит при решаване на подобни задачи, обсъждане на възможни трудности и начините на преодоляването им и др/; усвояваните навици и умения да са полезни и приложими при живот в общността и да могат да се тренират извън групата в условията на отделението
В резултат на прилаганата психообразователна програма пациентите с опасно поведение на боледуване изграждат социални и комуникативни умения и постигат по-добро ниво на автономност. Това улеснява процеса на ресоциализация на тази група пациенти и се стимулира желанието им за самостоятелен живот в общността.
Psychoeducation as part of inpatient psychosocial rehabilitation in individuals on mandatory treatment in CPZ “Ruse”
N. Angelova, S. Krushkova, T. Mateva
Psycho-educational program in CPZ “Ruse” will be presented. Results in re-socialization, autonomy and communication skills will be discussed.

Допаминова теория за обсесивно-компулсивното разстройство
Г. Хранов
Резюме
Допаминът е свързан с оперантното кондициониране и закрепването на определено поведение и съответно  - с мотивацията и изграждането на навици. Медикаментите, които влияят на допаминовата трансмисия, променят възможността за заучаване и някои от тях водят до явно оформяне на зависимости. Това дава основание на някои автори да опишат зависимостите като компулсии, а на други – да настояват за необходимостта от допаминови блокери при лечението на терапевтично резистентно ОКР. 
Данните от невропсихологичните тестове при ОКР показват категорични нарушения на екзекутивните функции, които се влияят от моноамините. Доказано е и възникване на ОК симптоми при различни нарушения на допаминовата трансмисия - например при фармакотерапия на паркинсоновата болест или като странично действие на атипичните антипсихотици. Допаминът е основният медиатор в изхождащите от базалните ганглии директен и индиректен възходящ път – вериги, намиращи се в основата на класическите теории за патогенезата на ОКР.
Презентацията представя нова хипотеза за етиологията, патофизиологията и лечението на ОКР, основана върху данните от най-скорошните изследвания в областта на ОКР и проучванията върху невроанатомията и физиологията на базалните ганглии, проведени върху експериментални животни и хора. Тази теория поставя в основата на мозъчната патология при ОКР възможна увреда на допаминергичните клетки в матрикса и стриозомите на стриатума, описва патогенетичните механизми за възникването и очертава нови насоки за лечението на ОКР.
Ключови думи: ОКР, допамин, базални ганглии, когниция.
A Dopamine Theory of OCD
G. Hranov
Abstract
Dopamine is involved in operant conditioning and reinforcement of certain behaviors, and ipso facto, in motivation and establishment of habits. The pharmacological agents that regulate dopamine neurotransmission affect learning processes and some of them produce apparent addiction. Thus,  certain researchers describe dependencies as compulsions, while others stress on the need for dopamine blockers in the treatment of therapeutically resistant OCD. 
Neurocognitive testing of OCD patients demonstrates definite impairment of the executive functions, which is also influenced by monoamines. Recent data suggest that various disturbances of dopamine neurotransmission are associated with the onset of OC symptoms, e.g. during pharmacological treatment of Parkinson’s disease or as a side effect of atypical antipsychotics. Dopamine is the primary neuromediator in the direct and indirect basal ganglia pathways, and these circuits were considered to be pivotal in the classical pathogenetical theories of OCD.
A new hypothesis of etiology, pathophysiology and treatment of OCD which is based on data from recent translational and human research in the field of OCD, anatomy and physiology of basal ganglia, is presented. It sets at the base of brain pathology in OCD the possible impairment of dopamine neurons in the matrix and striosomes of the striatum, describes the pathogenic mechanisms of OCD development, and sets up new directions for its treatment.
Keywords: OCD, dopamine, basal ganglia, cognition
ИНТЕРВЕНЦИОНАЛНА ПСИХИАТРИЯ
Никола Марков
Гр. Пловдив
      На лице са всички условия за възникване на нова тясна подспециалност в психиатрията наречена интервенционална психиатрия.Тази специалност използва техники за мозъчна стимулация(някои прилагани близо век,други съвсем нови),които целят модулиране на дисфункционални мозъчни механизми лежащи в основата на устойчиви психични заболявания.Термина е взаимстван от други специалности в медицината(кардиология,неврология,радиология).Лекарите,които доставят процедури в спектъра между стандартното лечение и хирургията се наричат интервенционалисти.
      В презантацията ще бъдат разгледани видовете мозъчно-стимулиращи техники и техните възможности , ще бъде разкрит и собственият опит в повече от четири годишното прилагане на транскраниална магнитна стимулация.Ще бъде направен опит за връзка на тази подспециалност с фармакотерапията и психотерапията.
      Съзнавайки дискусионният характер на темата авторът вижда навременна възможност да се авансират дейности за връзки и комуникации с неврологията и неврохирургията.От друга страна с оформянето на тази нова специалност психиатрите ще сме готови да прием нейните предизвикателства и ще се гарантира,че именно ние ще сме тези,които ще изпълняват процедурите,а не специалисти,клинично незапознати с управлението на психиатричното заболяване.
        В заключението се изтъква,че за да не бъде продължаващо ощетяван българският пациент е наложително здравноосигурителната система да поеме ангажимент към възможностите на интервенционалната психиатрия.
Interventional psychiatry
N. Markov, Plovdiv
In the presentation will be focused the types of brain-stimulating techniques and their effectiveness, own experience in application of TMS will be shared. It will be attempted to build a connection of the proposed sub-specialty with pharmacotherapy and psychotherapy.

ОБУЧЕНИЕ ПО КОНСУЛТАТИВНА И ЛИЕЗОН ПСИХИАТРИЯ В ИЗТОЧНА ЕВРОПА-ПРОУЧВАНЕ НА ЕВРОПЕЙСКАТА АСОЦИАЦИЯ ПО ПСИХОСОМАТИЧНА МЕДИЦИНА И КОНСУЛТАТИВНА И ЛИЕЗОН ПСИХИАТРИЯ

д-р Иво Нацов дм,
ДПБ Карлуково, БПА, ЕАРМ

Резюме:
Представят се данни от проучване/с българско участие/ на ЕАРМ в периода 2010 - 2012 година. Направен е ретроспективен анализ на основните принципи, цели и организация на консултативната и лиезон психиатрия в страните от Европейския съюз. Дадени са примери за активна здравно - политическа позиция на правителствата на страните членки, касаеща обоснована икономическа необходимост от развитието на този клон от психиатрията. Информира се за създаването на нова европейска организация в тази област. В работата се съобщават факти относно обучителните модули в страните от Източна Европа, сравнени с тези от Западна Европа. Предлага се преосмисляне на "обучението" в българския психиатричен контекст. Застъпва се позицията,че настоящото законодателство в българското здравеопазване и постоянно променящите се условия за неговото осъществяване са относително добра база за развитието на консултативната и лиезон психиатрия в България. Отстоява се мнението, че това е един от пътищата за намаляване на сегрегацията на психиатрията от останалата част на медицината и форма на съществуване срещу нейната маргинализация.

Ключови думи: консултативна и лиезон психиатрия, психосоматична медицина, обучение

TEACHING IN CONSULTATION - LIAISON PSYCHIATRY IN EASTERN EUROPE-AN INVESTIGATION OF EUROPEAN ASSOCIATION OF PSYCHOSOMATIC MEDICINE AND CONSULTATION-LIAISON PSYCHIATRY

Ivo Natsov MD, PhD,
State Psychiatric Hospital Karlukovo, BPA, EAPM

Abstract:
The presentation presents data of investigation /Bulgarian participation/ of EAPM during the last two years 2010-2012. An retrospective analysis is done, regarding the basic principles goals and organization of consultation-liaison psychiatry in EU. Presented are examples of active governmental positions about the economical necessity of this brunch of psychiatry. The article informs about the new European association in the field. Mentioned are new facts about the  models  of teaching in Eastern Europe compared with those in Western Europe. Suggested is  rethinking of the teaching in CL Psychiatry in Bulgaria. We insist, that the current Bulgarian low as well as dynamically changing circumstances of its application are a relatively good basis for the development of CL Psychiatry in Bulgaria. We think , that this development is a way to decreasing the segregation of psychiatry from the other part of medicine as well as a form of existential tool against its marginalization.

Key words: consultation-liaison psychiatry, psychosomatic medicine, teaching in psychiatry 

Постер
АТИПИЧНА МАНУАЛНА ДОМИНАНТНОСТ ПРИ ШИЗОФРЕНИЯ
(постер)
Ж. Апостолов^(1), Х. Кожухаров^(1), З. Стоянов^(2), И. Александров^(1)
^(1) Катедра по психиатрия и мед. психология, Медицински университет - Варна
^(2) Катедра по физиология и патофизиология, Медицински университет – Варна
Цел на изследването. Абнормности в мозъчната хемисферна организация се откриват при редица психиатрични разстройства. Така например, при шизофрения мозъчната латерализация е намалена. Увеличената честота на недесноръкост, наблюдавана сред шизофренно болни, е в основата на теориите за аномална латерализация при това заболяване. Но други проучвания дават противоречиви резултати. Въпреки многото изследвания и теоретични постановки, ролята на тези абнормности в патогенезата на шизофения остава дискусионна. Целта на настоящото изследване е да установи честотата на недесноръкост сред болни от шизофрения и я сравни с тази сред здрави контроли.
Материали и методи. Изследвани са 70 мъже болни от шизофрения и 1556 здрави мъже. Оценяването на ръкостта е базирано на въпросник, адаптиран за България, който е компилация от въпросниците на Annett и Oldfield. На базата на него се изчислява коефицент на ръкост. Той варира между –100% (крайно леворъки) и +100% (крайно десноръки). Индивиди с коефицент на ръкост между –100% и +30% са категоризирани като недесноръки, а лица с коефицент между +31% и +100% като десноръки.
Резултати. Установи се статистически достоверна (Тест на Fisher – p = 0.03) разлика между честотите на недесноръкост сред болните от шизофрения и сред здравите контроли: 22.9% (16 от 70) от пациентите са недесноръки, в сравнение с 13.2% (206 от 1556) от контролите. 
Изводи: Нашите резултати потвърждават връзката между абнормната церебрална латерализация и шизофрения. Допълнителни изследвания са необходими за изясняване на отношенията между тях. Генетични механизми, пренатално увреждане и невроразвитийни абнормности са досега обсъжданите обяснения. Промените в хемисферната асиметрия са важни при етиопатогенетичните модели на шизофения. 
ATYPICAL HAND-PREFERENCE IN SCHIZOPHRENIA
Z. Apostolov(1), H. Kozhuharov(1), Z. Stoyanov(2), I. Aleksandrov(1)
(1) Department of Psychiatry and Medical Psychology, Varna University of Medicine, Bulgaria
(2) Department of Physiology and Pathophysiology, Varna University of Medicine, Bulgaria
Key words: schizophrenia; brain asymmetry; hand-preference
Objectives: Abnormalities of brain hemispheric organization have been found in a variety of psychiatric disorders. For instance, cerebral lateralization appears to be decreased in schizophrenia. The increased incidence of non-right-handedness observed among schizophrenic patients has been a centerpiece for theories of anomalous lateralization in this disorder. Other studies however have generated inconsistent data. Despite the great amount of studies carried out and the number of theoretical models elaborated the role of these abnormalities in the pathogenesis of schizophrenia remains controversial. The aim of the present study was  to compare the incidence of non-right-handedness among schizophrenic patients as opposed to healthy controls.
Material and methods used: We examined 52 male patients with schizophrenia and 1556 healthy male controls. The evaluation of handedness was based on a handedness questionnaire, which was adapted for Bulgarian compilation from the questionnaires of Annett and of Oldfield. A handedness quotient was computed on the basis of the handedness questionnaire. The handedness quotient varied between –100% (strong left-handers) and +100% (strong right-handers). Individuals with handedness quotients between –100% and +30% were categorised as non-right-handers. Persons with handedness quotient between +31% and +100% were categorised as right-handers.
Results: We found out that 22,9% (16 of 70) of patients were non-right-handed, compared with 13,2% for controls (206 of 1556) (Fisher’s test – p = 0.03). 
Conclusions: Our results confirmed the link between abnormalities of cerebral lateralization and schizophrenia. Further research is needed to elucidate the established relationship. To date genetic mechanisms, prenatal selective hemispheric damage and neurodevelopmental abnormalities have all been implicated. Changes in hemispheric asymmetry are promising parameters for pathophysiological and neuropsychological models of schizophrenia. 

Зала 1, 20.10.2013, 9.00 ч.
Кръгла маса
Доц. Д-р Тони Дончев, дм ВМА-София
Д-р Владимир Наков – НЦОЗА
"Три години по-късно:  - Необходими ли са клинични пътеки в психиатрията?“  
вместо да е решен, въпросът все още е актуален.  
Кратък преглед на акталното състояние, професионално развитие, финансиране и терапевтични възможности на "другите" специалности.
Защо невролозите имат пътека "дегенеративни заболявания на главния мозък"?
Кога невролозите ще имат пътека тревожни и депресивни разстройства?
Защо не е страшна НЗОК и защо е необходимо да има проверки на качеството на работата ни?
Омагьосаният кръг на пациентите и пътят към ада...или... етично-деонтологичните ребуси в психиатриятя.